Våren 1925 reiste jeg til Paris, til gamle venner og vaner.
Jeg trodde at jeg var ferdig med Brideshead, men jeg tok feil.
-Rex! -Hvor er han, Charles?
De sa hvor du spiser lunsj, men jeg fant deg ikke. Er han her?
Har han stukket av fra deg også?
Vi kom i går kveld og skal reise til Zürich i dag.
Jeg forlot ham etter middagen og gikk til Traveller's og spilte.
-Og da du kom tilbake, var han borte. -Nei. Det hadde vært bedre.
Han ventet på meg. Jeg gjorde rent bord på Traveller's.
Sebastian stjal pengene mens jeg sov.
Det eneste som lå igjen, var to billetter til Zürich.
Det var nesten 300 pund.
-Så nå kan han være hvor som helst. -Ja, hvor som helst.
-Du gjemmer ham vel ikke? -Min omgang med familien er over.
Min har nettopp begynt.
Jeg lovte en herre på Traveller's revansj. Vil du spise middag med meg?
-Hvor? -Jeg pleier å gå på Ciro's.
-Hva med Paillard? -Aldri hørt om den. Jeg spanderer.
Da bestiller jeg maten.
-Hva het den? -Jeg kan skrive ned navnet.
Det var ikke ofte jeg fikk sjansen til å spise en så fin middag,-
-og måtte jeg først treffe Rex, skulle det være på min måte.
Ble du lenge på Brideshead etter at jeg hadde reist? Ble jeg nevnt?
Markisen hadde dårlig samvittighet overfor deg.
Hun tok visst ganske hardt i sist dere snakket sammen.
"Hjerteløs og ondsinnet."
-Harde ord. -Det spiller ingen rolle hva de sier.
Den som det ikke blir snakket om, er det ikke noe ved.
Det er et ordspråk.
Jeg vil ha løk sammen med kaviaren. Det fremhever smaken.
Prøv uten først, og fortell flere nyheter om meg.
-Greenacre eller hva han het... -Samgrass.
Han ble gjennomskuet. Han fortsatte å spille uskyldig da du hadde dratt.
Vi hadde ham helt opp i halsen. Så fikk Julia nok og avslørte ham.
Fru Marchmain har ikke sagt ett ord.
Hun er veldig syk. Hun kan bukke under når som helst.
George Anstruthers gav henne to år til. Hva slags suppe er det?
Det er engsyre. Jeg tenkte at du ville like den etter kaviaren.
Er det sant?
-Hvordan vet du det? -Jeg har hørt det.
Jeg gir henne toppen ett år.
Jeg kjenner en lege, men hun sitter med hendene i fanget.
Hennes religion gjør vel at hun ikke tar hensyn til kroppen.
Maten er ikke så verst. Noen burde ruste opp dette stedet.
Familien vil få det vanskelig økonomisk hvis de ikke passer seg.
Jeg trodde at de var enormt formuende.
De lar bare pengene være i ro.
De er av den typen som er fattigere enn i 191 4, men de innser det ikke.
Jeg prøvde å stenge ham ute og konsentrere meg om maten.
Men enkelte fraser brøt gjennom-
-og minnet meg om Rex'tøffe og havesyke verden.
Livet hans bestod av dødelig sykdom, gjeld og gjerrighet.
Julia er snart 20. Jeg vil ikke vente til hun blir myndig,-
-men bryllupet bør gå rett for seg. Hun må få det hun har krav på.
Hans mål var åpenbart. Han ville ha en kvinne,-
-den beste på markedet, og hun skulle være billig.
Det har blitt på tide å slå seg til ro.
I St. Margarets i Westminster, eller hvor katolikker gifter seg.
Kongefamilien, statsministeren fotografert på kirketrappen...
Siden markisen ikke vil samarbeide, må jeg overtale gubben.
Han går med på hva som helst for å irritere henne.
Han er i Monte Carlo. Jeg skulle dit mens Sebastian var i Zürich.
Det er så upraktisk at jeg har mistet ham.
Konjakk er mitt felt.
Fargen er for lys, og jeg kjenner ikke smaken i dette fingerbølet.
-Vil du ikke holde meg med selskap? -Jeg nøyer meg med dette.
Man bør ikke drikke hvis man ikke setter pris på det.
Bryllupet stod i begynnelsen av juni.
Jeg så annonsen i Daily Mail og antok at Rex hadde "overtalt gubben".
Men verken kongefamilien eller statsministeren var til stede-
-og heller ikke noen fra Julias familie.
Det var først flere år senene at jeg hørte hele historien.
Det er på tide å fortelle om Julia.
Frem til nå har hun spilt en gåtefull rolle i Sebastians drama.
Det var slik vi begge betraktet hverandre.
Mens Sebastian bleknet og forvitret etter hvert som han forfalt,-
-fremstod Julia stadig tydeligere.
Da hun hentet meg på stasjonen-
-og kjørte meg hjem sommeren 1923,-
-var hun 18 år og kom fra sin første sesong i London.
Enkelte sa at det var den beste sesongen etter krigen.
Hun strålte de ukene.
Hun var en del av sollyset i trærne og glansen i speilene.
Hun satte jevnaldrende piker i skyggen, men ikke alt talte til hennes fordel.
Skandalen med hennes far var en nedarvet skamflekk som dempet glansen.
Det ble forsterket av at hun var egenrådig og full av nykker.
Hun var ikke så reservert som sine jevnaldrende.
Og så var det hennes religion.
Den stod alltid mellom henne og hennes naturlige mål.
Hvis hun forsaket sin katolske tro, ville hun havne i helvetet.
De protestantiske pikene rundt henne-
-kunne gifte seg med den førstefødte og komme til himmelen før henne.
Julia kunne ikke få den eldste sønnen.
I en familie med fire sønner kunne en katolikk få den yngste,-
-men yngre sønner, som ikke kunne arve, snakket man ikke om.
Det fantes andre katolikker, men de dukket sjelden opp i Julias verden.
Hva var alternativet? Det var Julias problem etter hennes triumf i London.
Jeg var ingenting for henne.
Det viste hun da hun tok imot min sigarett.
Da Julia lot Sebastian og meg være igjen alene på Brideshead,-
-reiste hun til sin tante, lady Roscommon, i Cap Ferrat.
Der tenkte hun gjennom problemet. Hun visste at det kunne løses.
Det måtte finnes mennesker utenfor hennes verden som var kvalifiserte.
Dessverre måtte hun oppsøke dem.
Rex Mottram og Brenda Champion bodde i villaen ved siden av.
De besøkte en avismagnat og vanket sammen med politikere.
Siden de to selskapene bodde så nært, var de en del sammen.
Rex begynte forsiktig å oppvarte Julia.
Rex'alder var en fordel.
Blant Julias venner ble unge menn sett på som tafatte og kvisete.
De eldre syntes at han var simpel.
Men Julia så straks hans eleganse-
-som ledet tankene til prinsen av Wales, magnumflasker og sigarer.
Hans sjåfør kunne vente i timevis, noe hennes venner ville misunne henne.
Han stilling hadde noe mystisk og kriminelt over seg.
Det ble sagt at han var bevæpnet.
Det faktum at han tilhørte Brenda Champion, virket forlokkende på Julia.
Rex hadde vært rastløs hele sommeren. Forholdet ledet ham ikke dit han ville.
Spenningen hadde gått over i irritasjon.
Rex ville ha en bredere horisont, han ville sikre gevinsten.
Det var på tide å gifte seg.
I Cap Ferrat kunne Rex bare etablere et vennskap som kunne vokse senere.
Han var aldri alene med Julia, men han inviterte henne med overalt.
Derfor skrev lady Roscommon til lady Marchmain,-
-og mrs Champion flyttet ham til Antibes tidligere enn planlagt.
Men i den relative friheten i London ble Rex Julia underdanig.
Han planla sitt liv rundt henne og dro dit han visste han ville treffe henne.
Han var alltid klar til å kjøre henne dit hun ville.
Og han gjorde aldri noen tilnærmelser.
Da de besøkte Brideshead mellom jul og påske, var han blitt uunnværlig.
Og plutselig, helt uventet, oppdaget hun at hun var forelsket.
Hun kom frem til den foruroligende innsikten en kveld i mai-
-da Rex skulle arbeide i Underhuset.
På Charles Street så hun at han forlot Brenda Champions hus.
-Ja, Deres Nåde... -Jeg er skrubbsulten, Wilcox.
-Kan jeg få litt brød og melk? -Var det alt, Deres Nåde?
Og Wilcox...
Når mr Mottram ringer i morgen, si at jeg ikke vil forstyrres.
Jeg handler med hennes nåde i dag. Hils lady Roscommon at jeg blir sen.
Jeg kjører til familien Chasm på fredag, så jeg behøver en bil.
-Har mr Mottram ringt? -Ja, fire ganger.
-Vil du snakke med ham neste gang? -Ja... Nei. Si at jeg er ute.
Mr Mottram venter, Deres Nåde. Jeg viste ham inn i biblioteket.
Jeg vil ikke treffe ham, mamma. Be ham om å dra sin vei.
Så uvennlig av deg. Han er ikke min favoritt blant dine venner,-
-men jeg har nesten begynt å like ham.
Man kan ikke avfeie mennesker som mr Mottram på den måten.
Må jeg treffe ham? Jeg lager bare en scene.
Sludder! Du snor ham om lillefingeren.
Har du ventet lenge?
Jeg spiste lunsj med mamma. Hun ville at jeg skulle bli med og handle.
-Hvordan var det i Underhuset i går? -Ganske trist.
-Ble du lenge? -Jeg var hjemme halv to.
Hvorfor svarte du ikke da jeg ringte?
-Når dro du dit? -I åttetiden.
Kanskje litt senere. Jeg var nødt til å dra et annet sted først.
-Hvor da? -Det er slutt.
Hva da?
Det vet du meget godt.
Hun ville høre det fra meg.
Jeg blåser i om du treffer Brenda Champion. Du kan gjøre hva du vil.
Kan jeg det?
Jeg treffer henne aldri mer hvis det er det du vil.
Da Julia kom ut fra biblioteket en time senere, var hun forlovet.
-Jeg advarte deg. -Du sa at det ville bli en scene.
Jeg hadde ikke drømt om dette.
Du sa at du liker ham.
Jeg synes han er en upassende ektemake. Det kommer alle til å gjøre.
-Pokker ta dem! -Vi vet ingenting om ham.
Jeg forstår ikke hvordan du kunne gjøre noe så dumt.
Ellers kan jeg ikke bli sint på ham når han er sammen med den kvinnen.
Du snakker om å redde falne kvinner. Jeg redder en fallen mann.
-Jeg redder ham fra å synde. -Ikke vær uærbødig.
Er det ikke en synd å ligge med Brenda Champion?
Eller uanstendig!
Han har lovet at han aldri skal treffe henne mer.
Skulle jeg bedt om det, måtte jeg innrømme at jeg er forelsket.
Jeg blåser i mrs Champions moral, men ikke i din lykke.
Jeg tror at mr Mottram er en god venn,-
-men jeg stoler ikke på ham. Han vil få usympatiske barn.
Du angrer deg om noen dager.
l mellomtiden må ingen få vite noe.
Du må slutte å spise lunsj med ham og bare treffe ham her.
Det er best jeg snakker med ham.
Julia var hemmelig forlovet i ett år.
Det var en påkjenning, Rex erklærte henne sin kjærlighet den ettermiddagen.
Ikke slik hun hadde opplevd det tidligere med usikre gutter,-
-men med en lidenskap som lokket frem noe liknende hos henne.
Lidenskapen deres skremte henne.
En dag kom hun fra skriftemålet fast bestemt på å bryte forlovelsen.
Da jeg skriftet på skolen,-
-pleide jeg å dikte opp synder, for mine egne virket så kjedelige.
En gang tok det en time og et kvarter. Resten av klassen knelte utenfor.
Søster Goddard var rasende. Vi rakk ikke å gå og svømme.
Men hun kunne ikke spørre hva jeg hadde sagt. Det er hellig, forstår du.
-I dag tok det bare fem minutter. -Og hvilken straff fikk du?
-Tre Hill deg Maria. -Og så er du hvit som snø?
Helt hvit er jeg jo ikke...
For å bli tilgitt må man ha gode hensikter.
Julia. Dine hensikter er alltid de beste.
Det er det jeg mener. Vi kan ikke fortsette slik.
Ellers må jeg slutte å treffe deg.
Jeg vil ikke gjøre deg ulykkelig.
Det vet jeg. Jeg vil ikke være ulykkelig.
Jeg kan ikke noe for det.
Ikke jeg heller.
-God dag, Wilcox. Hvordan har du det? -Bra, sir.
I seks uker holdt de avstand.
De kysset bare når de hilste, satt langt fra hverandre,-
-snakket om hvor de skulle bo og om Rex' ville bli statssekretær.
Julia var fornøyd, forelsket og hadde siktet innstilt på fremtiden.
Men rett før parlamentssesjonens slutt-
-fikk hun høre at Rex hadde vært en helg i Sunningdale,-
-og at mrs Champion også hadde vært der.
-Hvordan gikk det med valgkretsen? -Hva mener du?
I helgen. Hadde du ikke et møte med valgkretsen?
Planene ble endret. Jeg havnet hos Teddy Behrens og kunne ikke bare dra.
Bankmenn og børsmeglere, Julia. Du ville hatet det.
Hvordan hadde du det i helgen? Jeg savnet deg veldig mye.
Hatet Brenda Champion også helgen?
Det vet jeg ikke. Jeg snakket knapt med henne.
Teddy hadde invitert mange mennesker.
Jeg forstår.
For et sammentreff!
Du må ha blitt ganske overrasket.
Jeg var overrasket over at hun var der. Jeg visste ikke at hun kjente Teddy.
-Ikke lyv for meg, Rex. -Julia...!
Iblant forstår jeg meg ikke på deg.
Hva forventer du deg? Prøver du aldri å se det fra min side?
Hvilken rett har du til å kreve så mye når du gir så lite?
Jeg ringer deg senere.
Det kan vel ikke være galt at jeg begår en mindre synd-
-for å forhindre at han begår en som er mye verre?
Ifølge kirken ville du begått en dødssynd, lady Julia.
Denne mannens oppførsel i andre sammenhenger-
-vil ikke redusere din synd.
Jeg kan dessverre ikke si det du vil høre.
Jeg må gi deg kirkens synspunkt-
-og minne deg om at Herren forstår dine prøvelser-
-og elsker deg når du kjemper imot dem.
Da er det på tide å høre ditt skriftemål.
Nei takk.
Jeg tror ikke at jeg har lyst i dag.
Adjø, pater.
Fra det øyeblikket tok hun avstand fra sin religion.
Den julen tok ikke Julia imot natt- verden, Lady Marchmain ble sviktet.
Først av meg, siden av mr Samgrass, i de første grå dagene av 1925.
Hun forbød alt prat om forlovelsen. Julia og Rex fikk ikke treffes.
Likevel syntes hun ikke at det var urimelig-
-at Rex fulgte Sebastian til doktor Borethus.
Da reisen ble mislykket, dro Rex til lord Marchmain i Monte Carlo-
-og fullbyrdet hennes nederlag.
Har min bror forsvunnet? Så merkelig.
Han har gått opp i røyk. Han og mine 300 pund.
-Du får tilbake pengene. -Det er ikke nødvendig.
Kan du ikke finne ham? Jeg trodde du var så flink til slikt.
Det kan bli vanskelig. Alkoholikere er svært oppfinnsomme.
Ja, jeg forstår...
Min mor kommer til å bli bekymret. Hun tar med seg Julia utenlands.
-Det blir nok ikke noe av det. -De vil være borte i hele vinter.
Hun synes det er på tide at din omgang med Julia opphører.
-Julia og jeg skal gifte oss. -Det går nok ikke.
Min mor vil ikke ombestemme seg.
Jeg snakket med din far i Monte Carlo og fikk hans skriftlige samtykke.
Han syntes tydeligvis at det var en strålende idé.
Rex tok seg av forberedelsene med stor entusiasme.
Han kjøpte ikke ringen hos Cartier,-
-men hos en mann i Hatton Garden. Mannen oppbevarte stenene i en safe-
-og la dem utover et skrivebord.
Hun ble overrasket over alt Rex visste og ikke visste.
Begge sidene gjorde ham tiltrekkende.
Det ble problemer med ekteskapspakten. Julia blåste i den.
Jeg nekter å binde min kapital.
Juristene var fortvilet. Rex nektet å binde kapitalen.
Jeg lar pengene mine arbeide. Jeg forventer 15-20%.
Det er sløseri å binde kapital på 3,5%.
Det er det sikkert, elskede.
De oppfører seg som om jeg prøver å rane deg.
Sier de! De tar fra deg 2/3 av inntektene dine.
-Spiller det noen rolle? Vi er da rike? -Din bror forstår ikke en annen ting.
Jeg vil ha et anstendig bryllup, som det kongelige bryllupet i Madrid.
I din kirke vet de å slå på stortrommen.
Jeg har aldri sett noe som slår kardinalene.
-Hvor mange har dere her i England? -Bare en.
Kan vi leie inn flere fra utlandet?
Et blandingsekteskap blir vanligvis gjennomført på en diskré måte.
Jeg er vel ikke en nigger heller?
-Mellom en katolikk og en protestant. -Da får jeg bli katolikk.
Hvordan går man frem?
Lady Marchmain ble forferdet.
Den minnet henne om hennes egen forlovelse og en annen konvertering.
Jeg lurer på om du forstår hvor stort skritt det er, Rex.
Det ville være syndig hvis du ikke har en sterk tro.
Lady Marchmain... Jeg påstår ikke at jeg er dypt troende.
Og jeg er ingen teolog.
Men jeg vet at det ikke er rom for to religioner under samme tak.
Hvis deres kirke er god nok for Julia, er den god nok for meg.
-Jeg kan ordne med undervisningen. -Jeg har ikke tid. Det er bortkastet.
-Gi meg skjemaet, så skriver jeg under. -Det pleier å ta noen måneder.
Ofte et helt liv.
Jeg tar ting raskt.
Rex ble sendt til pater Mowbray.
En prest som var kjent for å lykkes med forstokkede katekumener.
Du vet sikkert hva som menes med bønn og bønnens kraft.
Jeg vil at du selv skal fortelle hva du mener med bønn.
Jeg mener ingenting. Fortell meg det.
Gjennom bønnen kan alle, høy som lav,-
-føle samhørighet med Gud og be Ham om tilgivelse og barmhjertighet.
Det var bønnen. Hva kommer så?
Vil du si at Herren har mer enn ett ansikt?
Så mange som du sier, pater.
Vi prøver med et annet spørsmål. Sett at...
Sett at paven ser en sky og sier at det blir regn.
-Er det sikkert at det gjør det? -Ja, pater.
Men tenk om det ikke faller noe regn.
Det ville regnet i åndelig mening, men vi er for syndige til å se det.
Han er den vanskeligste konvertitten jeg har støtt på.
Han er blottet for intellektuell nysgjerrighet og naturlig fromhet.
Det virker ikke som om han tilhører noen kjent form for hedensk tro.
Tror du ikke at Rex er med på dette for å gjøre oss til lags?
-Tanken ville aldri falt ham inn. -Mener han alvor med å konvertere?
Han er fast bestemt på å bli katolikk.
Fader vår, du som er i himmelen. Helliget vorde ditt navn...
Gi oss i dag vårt daglige brød og forlat oss vår skyld...
Led oss ikke inn i fristelse mens fri oss fra det onde. Amen.
Hill deg, Maria, full av nåde. Herren er med deg.
Velsignet er du iblant kvinner og velsignet er ditt livs frukt, Jesus.
Hellige Maria, Guds mor...
Be for oss syndere, nå og i vår dødstime. Amen.
Hvem fortjener å komme til himmelen?
Den som er god. Den som elsker og tjener Gud og dør i nåde.
Hva fortjener de onde som dør i synd?
De onde som dør i synd, fortjener å komme til helvetet.
Du gjør fremskritt. Men før du går, er det noe du lurer på?
Jeg tror ikke at du er ærlig mot meg.
Jeg vil slutte meg til din kirke, men du holder tilbake for mye informasjon.
Jeg har snakket med en from og kunnskapsrik katolikk.
Man må sove med føttene mot øst der himmelen ligger-
-sånn at man kan gå dit hvis man dør. Jeg ligger hvilken som helst vei,-
-men skal en voksen mann tro på at man går til himmelen?
En pave gjorde sin hest til kardinal.
Og man kan sende folk til helvetet ved å legge deres navn i en boks.
Det finnes sikkert en grunn til det,-
-men jeg burde høre det fra deg, ikke fra noen andre.
Hvem kan han ha snakket med? Kan han ha drømt det?
Hva er det, Cordelia?
For en idiot! For en jubelidiot!
-Cordelia... Det var deg. -Hvordan kunne han svelge det?
Jeg fortalte masse annet, om hellige aper i Vatikanet-
-og alle mulige ting.
Du har forverret mitt arbeid.
Det gjør ham elskverdig.
Du må behandle ham som en enfoldig, pater Mowbray.
-Dette ser bra ut. -Pendle-Garthwaite, et teservise.
Familien Bunting gir antakelig bare 30 shilling.
Et teservise til, fra familien Chasm.
Ikke bland sammen kortene. Vi prøver å lage en liste.
Det blir vanskelig nok å takke alle som det er.
Rex'undervisning fortsatte.
Pater Mowbray ønsket ham velkommen til kirken rett før bryllupet.
Invitasjonene var sendt ut, og gavene strømmet på.
Da kom det som Julia kalte Brideys bombe.
Vaser med sprekk fra tante Betty.
De er heslige.
-De stod på trappen ved Buckbourne. -Rex liker dem sikkert.
Dere må pakke ned alt igjen.
-Hva mener du? -Det blir ikke noe bryllup.
Jeg har foretatt noen undersøkelser når det gjelder min kommende svoger.
Jeg har nettopp fått svaret.
Han giftet seg i Montreal i 1915 med en miss Sarah Evangeline Cutler.
Rex... Er det sant?
Ja. Det er sant. Hva så?
Hva så, sier du? Er du helt fra vettet?
-Slapp av, Bridey. -Det er best at du har en forklaring.
Ikke bli så opprørt. Hun betyr ingenting.
Jeg var veldig ung.
-Hvem som helst kan begå en feil. -Jaså. Det sier du...
Skilsmissen ble klar i 1919.
Hva er det som er så merkverdig med det?
-Du kunne ha sagt det. -Jeg har ikke tenkt på henne på årevis.
Kjære, søte klossmajor! En katolikk kan ikke gifte seg så lenge hustruen lever.
-Jeg ble skilt for seks år siden. -En katolikk kan ikke skille seg.
Jeg var ikke katolikk da, og jeg ble skilt.
Snakket ikke fater Mowbray om ekteskapet?
Han sa at jeg ikke kunne skille meg fra deg.
Jeg husker ikke alt pater Mowbray sa. Hellige aper, avlatsbrev...
De siste fire tingene... Det var umulig å legge alt på minnet.
Din kusine Francesca giftet seg to ganger.
-Hennes ekteskap ble annullert. -Da ordner jeg det.
Hva koster det, og hvem tar hånd om det?
Jeg vil gjøre det rette. Ingen har fortalt meg det.
Hva skal jeg gjøre? Det må da finnes noen som kan ordne det.
Det er ingenting å gjøre. Giftermålet deres kan ikke finne sted.
Jeg beklager at det kom så brått på. Du burde ha fortalt det selv.
Kanskje du har rett.
Kanskje jeg ikke burde gifte meg i deres katedral.
Men katedralen er bestilt, og ingen der stiller spørsmål.
Verken kardinalen eller pater Mowbray vet noe.
Det er bare vi som kjenner til det. Hvorfor lage bråk?
Hvorfor ikke holde munn og la tingene gå sin gang?
Kanskje jeg risikerer å havne i helvetet. Den sjansen tar jeg.
Det angår ingen.
Hvorfor ikke? Jeg tror ikke at prestene vet alt.
Jeg tror ikke at man havner i helvetet for slike ting.
Jeg vet ikke om jeg tror overhodet.
Det er vårt syn på saken.
Vi ber dere ikke risikere deres egne sjeler. Men ikke bland dere!
Jeg hater deg, Julia!
Alle er veldig trette.
Vi burde prate sammen.
Jeg foreslår at vi diskuterer det senere.
Det er ikke noe å diskutere bortsett fra hvordan vi kan pynte på det.
Mor og jeg ordner det. Vi setter inn en annonse i The Times.
Send tilbake presangene. Hva gjør man med kjolene til brudepikene?
Hold munn, Bridey!
Kanskje du har rett.
Kanskje du kan hindre oss i å bli viet i deres katedral.
Da gifter vi oss i en protestantisk kirke.
-Jeg kan forhindre det også. -Men det tror jeg ikke at du gjør.
Jeg er Rex' elskerinne, og det fortsetter jeg med, gift eller ikke.
Er det sant?
Nei. Det er det ikke. Men jeg skulle ønske det var det.
Jeg forstår...
Jeg orker ikke mer akkurat nå.
Vi får diskutere det senere.
-Hva fikk deg til å si det? -Det lurte Rex på også.
Jeg var for knyttet til Rex til bare å si: "Det blir ikke noe bryllup,"
Jeg ville bli en ærbar kvinne. Det har jeg villet siden den gangen.
Forhandlingene fortsatte. Stakkars mamma...
Rex telegraferte til pappa.
"Julia og jeg ønsker protestantisk vielse. Noen innvendinger?"
Han svarte: "Jeg er henrykt,"
Å, Charles! For et simpelt bryllup.
Savoy Chapel var for fraskilte par.
Det var knøttlite og ikke slik Rex hadde forestilt seg.
Jeg ville ha en borgerlig vielse med noen vaskekoner som vitner,-
-men Rex ville ha brudepiker, appelsinblomster og brudemarsj.
Så forferdelig!
Mamma var en martyr og ville fortsatt at jeg skulle bære hennes slør.
Brudekjolen var planlagt rundt det.
Mine venner kom. Det samme gjorde Rex' såkalte venner.
Ellers var det en brokete forsamling. Ingen fra mammas side kom.
Noen fra pappas side var der. Alle de stivbente holdt seg unna.
Anchorage, Chasm, Vanbrugh. De har alltid sett ned på meg uansett.
Rex var rasende. Det var dem han ville ha.
Cordelia tok det tungt. Først nektet hun å snakke med meg.
På morgen før vielsen kom hun styrtende inn, oppløst i tårer.
Hun bad meg om ikke å gifte meg og gav meg en klem og en brosje.
Hun sa at hun bad for at jeg alltid måtte være lykkelig.
Alltid lykkelig, Charles.
Det så aldri lyst ut. Det var dømt til å mislykkes fra begynnelsen av.
Men jeg var vill etter Rex.
Det er rart å tenke på.
Pater Mowbray så med en gang det som det tok meg ett års ekteskap å innse.
Rex var ganske enkelt ikke der.
Han var ikke hel, bare en bit som utviklet seg på en unaturlig måte.
Noe i en flaske. Et organ på et laboratorium.
Jeg trodde at han var en primitiv villmann,-
-men han var noe moderne.
Noe som bare vår redselsfulle tidsalder kan skape.
En liten bit av en mann som lot som om han var hel.
Men det er over nå.
Det hadde gått ti år da hun fortalte meg det.
Midt under en storm på Atlanteren.